For best IPTV provider, please visit: WWW.IPTV.CAT For best IPTV provider, please visit: WWW.IPTV.CAT
‫- נונה -‬
‫- מבוסס על סיפור אמיתי... -‬
‫- ברוקלין, לפני 40 שנה -‬
‫- סגור -‬
‫- פתוח -‬
‫- נא לקחת מספר -‬
‫- קנולי, טירמיסו -‬
‫היי, ג'ואי. מה סבתא שלך רצתה שתביא היום?‬
‫שתי כיכרות לחם ותריסר זפולי.‬
‫הזפולי חמים וטריים. מייד אצלך, חמוד.‬
‫תהיה ילד טוב. תדקלם את המחרוזת.‬
‫ג'ואי, אל תאכל הכול לפני שתגיע הביתה.‬
‫המשחק מתחיל!‬
‫אני אוהב את המכונית החדשה שלך,‬ ‫מר רומנו. קלאסית.‬
‫תודה, ג'ו.‬
‫היי, ג'ו.‬ ‫-היי, ברונו.‬
‫ברונו. פספסת לכלוך.‬
‫תנקה אותו.‬
‫אימא, הבאתי את הלחם.‬
‫בראבו, ג'ואי.‬
‫זפולי.‬
‫ג'ואי!‬
‫אין זפולי.‬
‫תסתלק מכאן.‬
‫ג'ואי, אתה רוצה לראות‬ ‫איך נונה מכינה את הרוטב?‬
‫בוא הנה.‬
‫תסתכל. חכה.‬
‫תריח.‬
‫איך את יודעת כמה לשים?‬ ‫-מרגישים בלב.‬
‫משקיעים בזה את הלב.‬
‫תאכל.‬
‫הוא מושלם, נונה.‬
‫לא. אתה מושלם.‬
‫"לא מזדקנים סביב שולחן האוכל."‬
‫היי! עוף מכאן!‬
‫אהבת את הלזניה?‬
‫מי לקח את כל הפינות?‬
‫היי, מה קרה ללזניה?‬
‫אתה קורא לזה רוטב או מטבל?‬ ‫-רוטב.‬
‫אימא.‬
‫רוברטה! אלוהים!‬ ‫-היי, רוברטה!‬
‫תמונה!‬
‫היי.‬ ‫-צר לי על האובדן שלך, ג'ואי.‬
‫לאימא שלך היה לב זהב.‬
‫הכנתי לך פסטה ממולאת‬ ‫בריקוטה ובתרד לאחר כך.‬
‫תודה.‬
‫לזכר אימא שלך, מריה.‬
‫היא הייתה כמו אימא שלי.‬
‫אבל נחמדה.‬ ‫-כן.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫אני לא יודע איך ייראה מחר,‬ ‫ברונו, אתה מבין?‬
‫תן לזה זמן.‬ ‫-כן.‬
‫זה משתפר עם הזמן.‬
‫אשתי הסתכלה עליי בעין עקומה?‬
‫כן. נראה ככה.‬
‫קדימה.‬
‫ג'ו, הכנתי לך סקונג'ילי.‬ ‫-אמרתי לך שהוא לא אוהב.‬
‫אולי תשתוק? כמה אתה מדבר.‬
‫אתה צריך לאכול כשאתה מתאבל.‬ ‫זו הדרך היחידה להתמודד.‬
‫יש שם 18 שיני שום.‬
‫אני אבוא לבקר השבוע, בסדר?‬ ‫-בסדר.‬
‫אני רוצה שתיקח את אלה ותאכל אותם.‬
‫הקסטות המפורסמות שלך.‬
‫קח, בבקשה.‬
‫טעים מאוד.‬ ‫-בשמחה.‬
‫היית אחת החברות האהובות על אימא שלי, ג'יה.‬ ‫-טוב, 26 שנים.‬
‫היא הייתה יותר מלקוחה. היא הייתה חברה.‬
‫אני רק רוצה לומר תודה על הכול.‬
‫הכנת לה פאה יפה.‬
‫כן, טוב, לכולנו מגיע כבוד עצמי,‬ ‫במיוחד בסוף.‬
‫אם תצטרך משהו, אתה יודע איפה למצוא אותי.‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫שים אותם במקרר.‬ ‫-כן.‬
‫ביום ראשון הבא, ארוחת ערב.‬
‫זו לא הייתה שאלה.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר.‬
‫ואו.‬
‫היא נראית נפלא, ברונו.‬ ‫-בזכותך.‬
‫בחייך, אני אוהב לעבוד עליה.‬
‫איך שאתם מדברים על המכונית הזו,‬ ‫לו יכולתם, הייתם מתחתנים איתה.‬
‫בסדר. תיכנסי.‬
‫היא צודקת. הייתי מתחתן עם המכונית.‬
‫שמעתי את זה!‬
‫יש לנו הרבה זיכרונות טובים ממנה.‬
‫זוכר את אבא שלי עם הטסות הארורות?‬
‫קשה לאבד אותם.‬
‫כן.‬
‫אתקשר אליך מחר.‬
‫כן.‬
‫- דיור מוגן סנט אנתוני -‬
‫איכס! איפה האורגנו?‬ ‫-רוברטה, בבקשה.‬
‫זה נראה לך אוכל איטלקי?‬ ‫-טוב, רוברטה.‬
‫ג'ו!‬ ‫-בחייך, רוברטה.‬
‫היא שוב תוקפת אותי.‬
‫רוברטה, בואי.‬ ‫-זה נראה לו כמו ספגטי וקציצות?‬
‫זה נקניק עם קטשופ!‬ ‫-היי!‬
‫זה איכותי. את רואה?‬
‫היי! די, תפסיקי.‬ ‫-תסתלק מכאן!‬
‫הוא השטן! הוא מנסה להרוג אותי!‬
‫אני רוצה להרוג אותך.‬
‫מקווה שהמשפחה בסדר. טוב לראותך.‬ ‫-גם אותך, ג'ו.‬
‫אני יודעת מה תגיד.‬ ‫-מה, תפסיקי להתעלל בשף?‬
‫להתעלל? להתעלל בשף?‬ ‫-כן.‬
‫השוטרים בדרך. הם יאשימו אותך בתקיפה.‬
‫טוב, כשמצב הרגל שלי ישתפר,‬ ‫הוא יחטוף התעללות אמיתית.‬
‫כף הרגל שלי תיכנס היישר לתחת שלו.‬
‫היי, הבאתי לך משהו.‬
‫מה?‬
‫היא רצתה לוודא שאביא לך את זה.‬
‫לא יכולתי, ג'ואי. אני...‬
‫אני מצטערת, אני...‬
‫פשוט לא הצלחתי‬ ‫להביא את עצמי ללכת ללוויה שלה.‬
‫אני יודע.‬
‫היי, זה בסדר.‬
‫זה בסדר.‬
‫במשך 60 שנה, היא הייתה החברה הכי טובה שלי.‬
‫ואת היית שלה.‬
‫אתה יודע, פשוט אי אפשר‬ ‫להיפרד ממישהו אחרי 60 שנה.‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫היא ידעה שאני אוהבת את הסיכה הזאת.‬
‫קדימה, בואי... נענוד לך אותה.‬
‫זה יהיה נחמד.‬
‫זה טוב.‬
‫לדעתי זה יפה.‬
‫רק רגע.‬
‫כמעט שכחתי.‬
‫זה מכתב מאימא שלך.‬
‫- ג'ואי -‬
‫זה נחמד.‬
‫כשתהיה מוכן, תדע.‬
‫ואז תפתח.‬
‫תודה.‬
‫"לא מזדקנים סביב שולחן האוכל."‬
‫- רשות התחבורה המטרופוליטנית -‬
‫היי, הנה הוא!‬
‫האגדה חזרה!‬
‫על פניו נראה שזו סתם בעיית חשמל.‬
‫זה אמור להיות תיקון די מהיר הבוקר.‬
‫אתם מנסים להרוס את האוטובוס?‬
‫זה נראה טוב.‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫תחתים כרטיס מהר. הבוס במצב רוח קרבי.‬
‫טוב לדעת ששום דבר לא השתנה.‬
‫מה זה? יש לזה ריח טוב.‬ ‫-משהו שהבאתי לחלק לכולם.‬
‫הפולפטה של סבתא שלי,‬ ‫או הכי קרוב שאוכל להגיע אליה.‬
‫בכל אופן, תודה שבאתם בשבוע שעבר.‬ ‫אני מעריך את זה.‬
‫לא משנה בן כמה אתה,‬ ‫אין דבר גרוע יותר מלאבד את אימא שלך.‬
‫היי, מר מקליין. בוקר טוב.‬
‫טוב לראות אותך.‬ ‫-ג'ו! טוב לראות אותך.‬
‫דאגתי כי יצאת לחופשה ארוכה.‬ ‫חשבתי שלעולם לא תחזור.‬
‫לא, זה בחיים לא יקרה. טוב לחזור, ו...‬
‫תודה רבה שזכרתם אותי ושלחתם סלסלת פירות.‬
‫כמובן.‬ ‫-מנדרינות וכאלה. תודה.‬
‫כמובן. איבדתי את החתול שלי בשנה שעברה,‬ ‫אז אני מבין את תהליך האבל.‬
‫זה המעט שיכולתי לעשות.‬
‫צר לי על החתול שלך. לא ידעתי.‬
‫ההפסקה נגמרה.‬
‫בסדר.‬ ‫-שוב תודה.‬
‫- ג' סקרוולה -‬
‫ג'ו, כשאמרתי ארוחה ביום ראשון,‬ ‫לא התכוונתי שתבשל לנו.‬
‫תפסיקי. אני אוהב לארח אתכם.‬
‫טוב. זה מתכון של סבתא שלי.‬ ‫פסטה בהכנה ביתית.‬
‫יש בו לחי חזיר, גבינת פקורינו‬
‫ועגבניות סן מרזנו בשלות ברוטב הפומודורו.‬
‫מרשים מאוד.‬ ‫-ממתי אתה כזה בשלן?‬
‫לא יודע. לאחרונה אני עובר‬ ‫על כל המנות שאימא ונונה נהגו להכין,‬
‫אלה שאני זוכר, ומכין אותן בזו אחר זו.‬
‫לכמה מהן היה טעם דומה למקור,‬ ‫אבל רוטב יום ראשון של נונה,‬
‫הלוואי שיכולתי לפענח‬ ‫את המתכון המדויק, אבל...‬
‫בתיאבון.‬ ‫-זה נראה טעים.‬
‫לחיים. בואו נאכל.‬
‫תקשיב...‬
‫ג'ו, לפני שנאכל,‬
‫ברונו ואני רצינו לדבר איתך על משהו.‬
‫היא ממש דואגת. אני שומע את זה 50 פעם ביום.‬
‫מאחר שאימא שלך איננה,‬ ‫אני מודאגת לגבי העתיד שלך.‬
‫טיפלת בה כל כך הרבה זמן, וזה היה מקסים,‬
‫אבל עכשיו הגיע הזמן שתדאג לעצמך.‬
‫מה זה בכלל אומר? אני...‬
‫אולי תוכל להצטרף לשיחה.‬ ‫-טוב, בסדר.‬
‫אנחנו כבר לא ילדים, נכון? אתה צריך תוכנית.‬
‫קח את כספי הביטוח של אימא שלך.‬ ‫-אני לא רוצה לדבר על זה אפילו.‬
‫קיבלתי את הכסף רק כי איבדתי אותה.‬ ‫לא כך אני רוצה לבלות את הערב הזה.‬
‫אני יודעת... ג'ו, אבל הדרך לכבד אותה‬ ‫היא לבזבז אותו.‬
‫תמצא משהו שעושה לך ממש טוב‬ ‫או שגורם לך להרגיש אותה.‬
‫או שתפרע את החוב שלך.‬
‫סכום 200,000 דולר זה הרבה.‬
‫בסדר.‬ ‫-אני לא יודעת, אולי זה...‬
‫אולי תקנה בגדים או רהיטים חדשים.‬ ‫כלומר, הכורסה הזאת.‬
‫בחיי, היא הייתה של ברונו לפני שהתחתנו.‬
‫אני אוהב אותה. מה לא בסדר בה?‬ ‫-היא נהדרת לצפייה במשחקי היאנקיז.‬
‫בצורת כפפת בייסבול. מאה אחוז עור קורינתי.‬
‫אולי תמצא תחביב.‬ ‫יש לי חברה שהתחילה לרקוד פלמנקו.‬
‫עזבי את ריקודי הפלמנקו.‬ ‫הוא לא הולך לרקוד פלמנקו.‬
‫מה עם כדורעף? אתה אוהב?‬
‫אולי. אני לא יודע. כלומר, לשחק כדורעף?‬
‫לא אכפת לי מה תעשה,‬ ‫אבל אתה חייב לנסות משהו חדש.‬
‫אם תמשיך לעשות את אותו הדבר,‬ ‫לא יקרה לך שום דבר חדש.‬
‫אני לא רוצה שתשב בכורסה הארורה הזאת‬ ‫כשתהיה בן 60. הבנת?‬
‫הבנתי.‬ ‫-סליחה שאני מנדנדת.‬
‫אני דואגת כי אני אוהבת אותך.‬
‫לא, אני יודע.‬ ‫-בסדר.‬
‫אני אוהב אותך. תודה.‬ ‫-בסדר.‬
‫בסדר.‬ ‫-גם אני אוהב אותך,‬
‫ואני גם רעב מאוד, אז בואו נאכל.‬
‫אין דבר גרוע יותר מלחי חזיר קרה.‬ ‫-אני כבר מת שתטעמו. טוב.‬
‫- מוסקו פוד‬ ‫יבואנים וספקים -‬
‫שלום, מה שלומך?‬
‫יפה.‬
‫זו עגבנייה יפה.‬ ‫-כן.‬
‫נונה שלי נהגה לעשות בדיוק אותו דבר עם...‬
‫כלומר, העגבנייה היא לב המנה שלך.‬
‫אם אין לך לב, אין לך כלום.‬ ‫-סיפור אמיתי.‬
‫טוב, תן לי שלוש כאלה.‬
‫שלוש. בשבילך, הכול.‬ ‫-תודה.‬
‫בבקשה.‬ ‫-אנטונלה, קניתי את הפרחים.‬
‫יופי. הם יפים.‬ ‫-אוליביה?‬
‫ג'ו?‬
‫אלוהים. לא השתנית בכלל.‬
‫נו, באמת. איזה טירוף.‬
‫באמת.‬ ‫-עברו 30 שנה.‬
‫לא, אני נשבע, לא השתנית בכלל.‬
‫את נראית נהדר.‬
‫את מכירה אותו?‬
‫סליחה, כן.‬
‫ג'ו, זו שכנתי, אנטונלה.‬ ‫-היי.‬
‫ג'ו ואני למדנו יחד בבית הספר‬ ‫לפני שהוריי עברו לסטטן איילנד.‬
‫כן. הלכנו יחד לנשף הסיום.‬
‫כן, נשף הסיום.‬
‫כן.‬
‫נעים מאוד, אנטונלה.‬
‫נעים מאוד. תודה.‬
‫אתה לא גר על האי, נכון?‬ ‫-לא.‬
‫לא, כשהייתי ילד,‬ ‫אימא ונונה שלי לקחו אותי לשוק הזה.‬
‫לא האמנתי שהוא עדיין קיים.‬ ‫-כן, טוב.‬
‫דברים גדולים עומדים במבחן הזמן.‬ ‫-היא עורכת דין.‬
‫לא, אני לא.‬ ‫-עורכת דין?‬
‫כלומר, עדיין לא. חזרתי ללימודים.‬
‫אני בשנה הראשונה‬ ‫של לימודי משפטים בסנט ג'ון.‬
‫סנט ג'ון, זה מרשים.‬
‫כן.‬
‫אף פעם לא מאוחר מדי להתחיל מחדש.‬ ‫-כן.‬
‫לא נעים לי, אבל אנחנו ממהרות.‬ ‫-אין בעיה. טוב לראותך.‬
‫תודה.‬ ‫-גם אותך. אנטונלה, שמחתי להכיר.‬
‫תודה. נעים מאוד.‬ ‫-תודה, אל.‬
‫מה קורה?‬
‫זה סיפור קצר מאוד אבל ארוך מאוד.‬
‫"סיפור קצר מאוד אבל ארוך מאוד."‬
‫אני אוהבת את המשפט הזה. בואי נזכור אותו.‬ ‫-בסדר.‬
‫נחמד, אוליביה מהתיכון. היא עדיין יפה?‬
‫יפה ונשואה.‬
‫מי עדיין יפה?‬ ‫-אני צריך לנתק.‬
‫- ספיריטו'ס -‬
‫- מסעדה למכירה, כולל הכול -‬
‫מה אנחנו עושים כאן? דופקים הופעה לשכונה?‬
‫אני לא רוצה פסי שיזוף.‬
‫היי, אני רוצה לספר לשניכם משהו.‬
‫נסעתי לסטטן איילנד לפני כמה ימים,‬ ‫ומצאתי מסעדה.‬
‫למה נסעת לסטטן איילנד כדי לאכול שם?‬ ‫-כן, יש כאן הרבה מסעדות טובות.‬
‫כן, אני לא מדבר על אכילה במסעדה.‬
‫אני מדבר על קניית מסעדה.‬
‫קניית מסעדה?‬ ‫-כן.‬
‫בסטטן איילנד? מה?‬ ‫-כן.‬
‫על מה אתה מדבר, לעזאזל? איך תקנה מסעדה?‬
‫בכסף שאימא שלי הורישה לי.‬
‫השתגעת?‬
‫אני לא יודע. אולי.‬
‫אבל זה המצב. אני רוצה לפתוח מסעדה איטלקית,‬
‫ואני רוצה לקרוא לה "אנוטקה מריה".‬ ‫אני רוצה לקרוא לה על שם אימא שלי.‬
‫אתה לא מבין בזה שום דבר.‬
‫מה יש להבין? אתה מכין אוכל,‬ ‫אנשים אוכלים את האוכל ויוצאים מאושרים.‬
‫אמרתם לי שאני צריך לנסות משהו חדש.‬ ‫-לקנות רהיטים חדשים, למצוא חברה.‬
‫נכון, או לשלם את המשכנתה,‬
‫לא לפתוח עסק שאתה לא מבין בו.‬
‫אני לא נעשה צעיר יותר.‬
‫אין לי עוד הרבה זמן‬ ‫להבין מה אני רוצה לעשות.‬
‫זה מה שאני רוצה.‬
‫אני לא יודע איך להסביר את זה,‬
‫אבל זה מה שאני צריך.‬
‫תקשיב, המצפון שלי לא מאפשר לי‬ ‫לתת לך לבזבז את הכסף של אימא שלך‬
‫על מסעדה בסטטן איילנד.‬
‫אני חושב שאתה לא מבין.‬
‫זה כבר נעשה.‬
‫תקשיבו, אני מתרגש להראות לכם את המקום הזה.‬
‫הוא די מדהים. תסתכלו.‬
‫הבר הזה, תראו כמה הוא מגניב.‬
‫תראו את הרצפה הזאת.‬ ‫המרצפות אותנטיות לחלוטין.‬
‫זה פשוט נראה נהדר בלי להתאמץ.‬
‫כנראה אוציא מכאן את התאים האלה.‬ ‫אני לא צריך אותם.‬
‫כמה שילמת על זה?‬ ‫-מקדמה של 175,000 דולר.‬
‫לקחתי משכנתה, כמובן.‬
‫לא אתפטר מהעבודה שלי במוסך.‬ ‫אישאר שם כדי לשלם חשבונות.‬
‫ויש לי מספיק כסף לחמישה חודשים‬ ‫לפני שאמכור אפילו מנה אחת.‬
‫אלוהים!‬
‫חבר'ה, ברצינות, אתם יכולים רק לנסות?‬ ‫תנסו לשמור על ראש פתוח.‬
‫אם אתם לא תתמכו בי, אין לי אף אחד, בסדר?‬
‫עכשיו, פשוט בואו איתי ותשמעו את החזון שלי.‬ ‫אתם יכולים לעשות את זה?‬
‫טוב, קיר הלבנים החשופות הזה,‬
‫אנשים מתים לדבר כזה בימינו.‬
‫יש תא טלפון בחדר האחורי,‬ ‫והוא כל כך מגניב ובטעם של פעם.‬
‫תסתכלו למעלה על התקרות מצופות הפח.‬ ‫ברצינות? זה אמיתי.‬
‫לדעתי צריך לשבור את כל הקירות האלה,‬ ‫אולי להוסיף קשת,‬
‫זה יהיה מטבח פתוח יפהפה.‬
‫אני רוצה שהתחושה תהיה ביתית,‬ ‫יותר מאשר מסעדה.‬
‫רק שאני אבין, אתה רוצה לפתוח מסעדה‬
‫עם חמש מנות שאתה יודע איך להכין רק בערך?‬
‫לא, אולי מנה משפחתית אחת או שתיים,‬ ‫אבל יודע מה קלטתי?‬
‫זה מה שקרה. עברתי על המתכונים‬ ‫של אימא שלי ושל סבתא שלי,‬
‫וחשבתי, "מה קורה פה?‬ ‫למה אני מחפש כל כך הרבה?"‬
‫ואז הבנתי, נכון, האוכל הזה הוא אהבה.‬
‫כל עוד האוכל שלהן איתי, הן איתי.‬
‫אני רוצה שבמסעדה הזאת‬ ‫לא סתם אגיש ללקוחות ארוחת ערב.‬
‫אני ממש רוצה שהמסעדה הזאת תהיה כמו משפחה.‬
‫בסדר, אבל ג'ו,‬ ‫אימא שלך וסבתא שלך כבר לא כאן.‬
‫מי יבוא לכאן ויבשל כמוהן?‬
‫סבתות. סבתות איטלקיות אמיתיות.‬
‫הן יבואו. אני רוצה שהן יכינו‬ ‫את המתכונים המסורתיים של משפחותיהן.‬
‫ואני רוצה לחלוק אותם עם כולם.‬
‫אני מתה על זה.‬
‫מה? זה נכון.‬
‫סבתות אמיתיות!‬
‫ג'ו, זה רעיון נפלא.‬ ‫-תודה.‬
‫כלומר, מי לא היה רוצה‬ ‫את הבישולים של סבתא שלו?‬
‫בסדר, אני מתחיל להשתכנע, אולי.‬
‫בחייך, זה רעיון נהדר. אתה אוהב אותו.‬
‫לא, אני לא אוהב אותו.‬
‫אתה אוהב אותו. אם לא היית אוהב אותו,‬ ‫היה לך לב של אבן.‬
‫כן, ברונו. די כבר עם לב האבן שלך.‬
‫עבודת שיפוץ כזאת תיקח חודשים, בסדר?‬
‫הקירות, הרצפה, האריחים, החשמל.‬
‫ועוד לא דיברנו על הצנרת‬ ‫ועל מערכת כיבוי האש, בסדר?‬
‫מי יעשה את זה בשבילך?‬ ‫תעסיק נונה שתעשה גם את זה?‬
‫לא, יש לי המון מזל, כי החבר הכי טוב שלי‬ ‫הוא במקרה קבלן שיפוצים.‬
‫אז יש לי מזל.‬ ‫-לא.‬
‫כן.‬ ‫-לא!‬
‫אני לא מזכיר לך את זה‬ ‫כי בחיים לא הייתי מזכיר לך את זה,‬
‫אבל זוכר כמה פעמים תיקנתי‬ ‫את המכונית של אבא שלך מטוב ליבי?‬
‫אתה כן מזכיר לי את זה.‬ ‫-רק כמקור להשוואה.‬
‫אתה החבר הכי טוב שלי.‬ ‫אני מוסכניק, והיית צריך מוסך.‬
‫למכוניות לא צריך אישורי בנייה.‬
‫לא צריך בשבילן‬ ‫תקנות בנייה ועובדים חברי איגוד.‬
‫אתה אימפולסיבי.‬ ‫אתה צריך שפים, תפריט, תוכנית שיווק.‬
‫אתה תצטרך טופס אישור אכלוס.‬
‫אתה תצטרך לעבור בדיקות תברואה.‬
‫אתה בכלל לא מקשיב!‬ ‫-אני מקשיב.‬
‫אני צריך לעבור בדיקות ולהדפיס תפריטים.‬
‫אני אוהב אותך בטירוף. יש לך הרבה יכולות,‬
‫אבל אתה לא איש עסקים אחראי.‬
‫אני יודע. בגלל אתה כאן.‬
‫אני מבטיח שאחזיר לך על כל העבודה שלך‬
‫ברגע שהמסעדה תיפתח.‬
‫ואני אוהבת עיצוב פנים.‬
‫אני רואה שם מדפי יינות, וקצת בנג'מין מור,‬
‫להוסיף צבע, ואולי כמה תמונות משפחתיות‬ ‫על הקירות.‬
‫כמו שצריך! כבר יש לה חזון.‬
‫זה מרגש!‬ ‫-אתה חתיכת משוגע, אתה יודע?‬
‫זה אומר שאתה מסכים?‬
‫כן, אני מסכים.‬ ‫-בחייך, זה יהיה כיף.‬
‫בסדר.‬ ‫-חיים רק פעם אחת.‬
‫אל תיגע בי ככה.‬ ‫-סופרמן, תראה את תא הטלפון הישן.‬
‫בסדר.‬
‫ג'ו, איפה הפח? אני צריך את הפח.‬
‫אני צריך עבודה בתשלום. בואו נלך.‬
‫מה זה?‬
‫שפית?‬ ‫-כן.‬
‫תסתכל עליי, אני בקושי זזה.‬
‫על מה את מדברת?‬ ‫הרופא אומר שאת מחלימה נהדר.‬
‫מה הוא יודע בכלל?‬
‫אני צריכה לגרוב גרבי לחץ‬ ‫כדי ללכת מכאן לשירותים.‬
‫אני יודע כמה אתה אומללה‬ ‫כשאת לא מבשלת. זה יהיה נהדר.‬
‫אני בת 73. סיימתי להיות מאושרת.‬ ‫-בחייך. גיל הוא לא מחלה, רוברטה.‬
‫כן, וגם לא תרופה.‬
‫ג'ואי, אני לא יכולה לעשות את זה בשבילך.‬ ‫-אני לא מבקש שתעשי את זה בשבילי.‬
‫אני מבקש שתעשי את זה‬ ‫בשבילך ובשביל אימא שלי.‬
‫מה?‬ ‫-שתנוח על משכבה בשלום.‬
‫אתה מפעיל עליי אשמה קתולית?‬
‫למדתי את זה מהטובים ביותר.‬ ‫-בחיי.‬
‫אני לא אומרת "כן", אבל אם אגיד "כן",‬
‫מי עוד יבשל איתי במטבח?‬
‫אני לא יכולה להאכיל מסעדה שלמה לבד.‬
‫תסמכי עליי, בבקשה.‬
‫יהיה כיף.‬
‫- לוח "קרייג'ס ליסט"‬ ‫דרושות נונות איטלקיות, סטטן איילנד -‬
‫היי.‬
‫כל השכונה מדברת על המסעדה החדשה שלך.‬
‫כן, נכון.‬
‫אני לא חושב שהכרנו רשמית. שמי ג'ו.‬
‫אני אל.‬
‫רחוב הייאט 27. זו הייתה המסעדה‬ ‫של החבר הכי טוב שלי, דומיניק ספיריטו.‬
‫כל הטבלה, סעודה, טקס סיום,‬ ‫יום הולדת, יום נישואים...‬
‫כולם נחגגו אצל ספיריטו.‬
‫דומיניק היה שם יותר מ-50 שנה עד שנפטר.‬
‫צר לי על האובדן שלך. לא ידעתי.‬
‫זרקת את השם שלו לרחוב.‬
‫שיפצנו את הבניין.‬ ‫לא התכוונתי לזלזל בו בשום פנים ואופן.‬
‫אני לא סומך על אנשים שבאים מחוץ לאי.‬
‫אנחנו לא מנהטן, ואנחנו ממש לא ברוקלין.‬
‫אתה על האי עכשיו, חבר. הבנת?‬
‫כן, הבנתי.‬
‫ג'יאני, מה אוכל לספר לך על היום?‬
‫טוב, קמתי. הכנתי ארוחת בוקר,‬ ‫ונמנמתי. זה היה נחמד.‬
‫ואז אכלתי ארוחת צהריים,‬ ‫ועכשיו אני כאן איתך, יקירי.‬
‫הלו?‬
‫אנטונלה, זו אני.‬
‫יש לנו תור לרופא היום?‬
‫כי אם כן, אני לא באה,‬ ‫אלא אם זה לרופא הרגליים.‬
‫לא, אין תור, אבל יש לך ריאיון עבודה.‬
‫לא.‬
‫אמרתי לך שלא.‬
‫הזקנות האלה שמנסות להיות שפיות, זה מגוחך.‬
‫מגוחך.‬
‫זה חטא.‬
‫למה זה חטא?‬
‫ואת אמרת לי שהבחור הזה, ג'ו, הוא אידיוט.‬
‫לא. אמרתי שהוא היה אידיוט וילדותי‬ ‫כשהיינו בני 17. זה הכול.‬
‫את תצטרכי לתת לי‬ ‫סיבה טובה להצטרף אלייך.‬
‫כי את יושבת לבד בבית הזה,‬ ‫והחיים שלך עוד לא נגמרו.‬
‫הבאתי את השל האהוב עלייך.‬ ‫-לא אצטרף.‬
‫לקחתי משלשל לפני כשעה.‬ ‫אני מקווה שהשירותים פועלים.‬
‫את חושבת שאין לי כאן שירותים?‬ ‫תראי אותך הולכת.‬
‫זה יהיה יום קליל. הכול מוכן לעבודה.‬
‫תודה, חבר'ה.‬
‫תקשיב, אף אחד לא בא.‬
‫כולם יגיעו בעוד 20 דקות.‬ ‫שבי ותירגעי. את ממש נהדרת.‬
‫הלוח הזה של קרייג.‬ ‫-את מתכוונת, "קרייג'ס ליסט".‬
‫הקרייג הזה, הוא אמין?‬
‫לא, זה לא בן אדם, זה לוח מודעות.‬
‫זה מקום שבו אנשים‬
‫מפרסמים דברים שהם מוכרים, או הצעות עבודה.‬
‫כמו בעיתון.‬
‫כן, רק שזה באינטרנט, כן?‬
‫אז כל אחד יכול להיכנס מכל מקום‬ ‫ולראות את זה.‬
‫היית צריך לפרסם את זה בעיתונים.‬ ‫-בסדר.‬
‫רוברטה, את יודעת איך סבתא שלי‬ ‫הכינה את רוטב יום ראשון?‬
‫תמיד נשאר אחריו טעם מתקתק בפה.‬
‫את זוכרת את המרכיבים המדויקים‬ ‫שהיא השתמשה בהם?‬
‫ג'ואי, זה כמו לבקש מאישה‬ ‫להראות לך את ה"מונדאטה" שלה.‬
‫"מונדאטה"? אני אפילו לא...‬ ‫מי את חושבת שאני?‬
‫אין לי... מה זה "מונדאטה"?‬ ‫-עדיף לא לשאול.‬
‫מצטער. לא הייתי מבקש‬ ‫לראות "מונדאטה" של אישה,‬
‫אבל אני קצת מתחרט‬
‫על כך שלא ביקשתי מהן‬ ‫לכתוב את כל הדברים האלה.‬
‫אני לא יודע בדיוק, ואם הייתי יודעת,‬ ‫זה לא היה הרוטב של סבתא שלך.‬
‫הסוד הופך אותו למיוחד.‬
‫תנסה סוכר. הרבה יותר משנדמה לך.‬
‫הוספתי המון סוכר.‬ ‫-יש סוגים שונים.‬
‫הטעם המלוח מתבלט כשמוצאים את המתוק.‬
‫תקשיב, הכנתי את כל הצעיף הזה כשישבתי פה.‬
‫מקווה שתאהב אותו.‬
‫בשבילך.‬ ‫-כמה נחמד. תודה.‬
‫בבקשה. תיהנה.‬ ‫-תודה.‬
‫הוא נעים וחמים בשבילך.‬ ‫-יפה מאוד.‬
‫אני מזמינה הסעה. יש לי פוקר ב-15:00.‬
‫תני לי 20 דקות.‬ ‫תקשיבי לי. את מוכנה להפסיק?‬
‫נתתי לך שלוש שעות.‬ ‫-לא.‬
‫ראיתי אותך מזיז ארגזים.‬ ‫ראיתי אותך מזיז בקבוקים.‬
‫עכשיו, האנשים האחרים יצטרפו אלינו...‬
‫אף אחד לא בא!‬ ‫-הם באים.‬
‫תישארי. רבע שעה...‬ ‫-נמאס לי לצפות בך...‬
‫תראו, הגעתן. נכון שזה נהדר? כולן הגיעו.‬
‫זה נהדר!‬
‫תירגע, היא הכריחה אותי.‬
‫לפעמים היא צריכה דחיפה קטנה.‬ ‫-היא באמת דחפה אותי.‬
‫הנה. נראה נהדר. הנה החפצים שלך.‬ ‫-בסדר, אני כאן.‬
‫יש לי לימודים. אבוא לקחת אותך.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫תיהני.‬
‫תיהנו.‬
‫תודה שהבאת אותה. אני מעריך את זה.‬ ‫-כמובן.‬
‫בשבילה אעשה כל דבר.‬
‫דרך אגב, זה רעיון נהדר.‬ ‫אני מקווה שהוא יעבוד.‬
‫תודה.‬
‫בסדר.‬
‫טוב, אנטונלה, זאת רוברטה,‬ ‫והיא שפית ב"אנוטקה מריה".‬
‫כן.‬
‫כן?‬
‫את סיציליאנית?‬
‫כן. אני מסיציליה.‬
‫מאיפה את?‬ ‫-אני מבולוניה.‬
‫בולוניה.‬ ‫-כן.‬
‫טפו על בולוניה!‬
‫מה את אומרת!‬ ‫-כן!‬
‫אז טפו על סיציליה, בסדר?‬
‫אל תירקי על סיציליה!‬
‫זה נהדר! עושה לי טוב לשמוע את זה.‬
‫לא! תשוקה זה דבר טוב.‬
‫יש לך פה גדול!‬ ‫-את פרוצה.‬
‫היי. מה שלומך?‬ ‫-מה? מה את רוצה?‬
‫נראה לי שטעיתי בכתובת.‬
‫לא, הגעת למקום הנכון.‬ ‫אני כל כך מצטער. באת להיות שפית?‬
‫כן.‬ ‫-אל תדברי ככה! לא יפה!‬
‫מעולה. מה שמך?‬
‫לא אמרתי את זה.‬ ‫-תרזה.‬
‫תרזה. איזה שם יפה.‬ ‫אפשר להזמין אותך להצטרף לנשים האחרות?‬
‫מעולם לא פגשתי מישהי כמוך.‬ ‫-תתחפפי, זקנה!‬
‫תרזה, תצטרפי לאנטונלה.‬ ‫היא מבולוניה והיא מסיציליה.‬
‫זו רוברטה.‬ ‫-שלום.‬
‫מאיפה את?‬
‫האמת היא שאני מרובע ברונקס.‬ ‫-נהדר.‬
‫אז תיהנו ותבשלו‬ ‫כאילו שאתן מבשלות למשפחה שלכן.‬
‫המטבח שלכן.‬
‫מה?‬
‫את צריכה שום?‬ ‫-לא.‬
‫תפסיקי.‬
‫לא.‬
‫הנה.‬
‫אלוהים.‬
‫הגבינה שעל הפיצה‬ ‫פריכה מבחוץ ורכה מבפנים, מדהים.‬
‫תודה.‬
‫רוברטה, נזיד זנב השור פשוט נמס בפה.‬
‫כן.‬
‫כל כך נפלא.‬
‫אני לא מדבר איתך.‬
‫אני בכלל לא מדבר איתך.‬
‫מאיפה באת? נפלת מהשמיים?‬
‫הוספת שום מתובל נפלא, אבל הוא בתוך הסטייק.‬
‫איפה למדת לעשות את זה?‬
‫במנזר.‬
‫מנזר? את נזירה?‬
‫ואת ניבלת את הפה.‬ ‫-ייעוד מבורך.‬
‫כן.‬ ‫-אני נזירה לשעבר.‬
‫שירתי את האל שנים רבות‬ ‫במנזר הפרנציסקני בברונקס.‬
‫אם אפשר לשאול, למה עזבת?‬
‫נהניתי לבצע את תפקידי במסירות,‬ ‫אבל חשבתי הגיע הזמן למשהו חדש.‬
‫בן של חברה ראה את המודעה שלך באתר.‬
‫קרייג, הבטלן.‬
‫תפסיקי.‬
‫והרגשתי שאלוהים מדבר אליי, אומר לי לבוא.‬
‫נותן לי עוד הזדמנות.‬
‫אז, ג'ו, מי התקבלה?‬
‫כולכן.‬
‫זה מדהים.‬
‫אתן מפוצצות בכישרון. תראו את זה.‬
‫אתן רציניות? הלוואי שיכולנו לפתוח היום.‬
‫לחיים.‬
‫אני אסיר תודה.‬
‫- סטטן איילנד -‬
‫עשיתי לך המון הנחות,‬ ‫ואתה מאחר שוב ושוב לעבודה.‬
‫בסדר? אז זה לא יקרה יותר.‬ ‫זו האזהרה האחרונה שלך.‬
‫בסדר.‬
‫הנה הוא, עם רגל אחת בקבר.‬
‫נשלח למשרד המנהל.‬
‫אני צריך לבקש מכם טובה.‬
‫כן, בטח.‬ ‫-מה שתצטרך.‬
‫קיבלתי עוד תלונה,‬ ‫ואני לא יכול לאבד את העבודה הזאת.‬
‫אז תוכלו לחפות עליי מול דן?‬ ‫כי אני אאחר הרבה לעבודה.‬
‫למה, ג'ואי? מה קורה?‬
‫תוכלו לשמור סוד?‬
‫- בנק, 75 דולר -‬
‫ארבעה עשר...‬
‫- ביי רידג' ציוד מסעדות, 10,450.34 דולר -‬
‫נראה.‬
‫- איך לקחת משכנתה נוספת -‬
‫לא.‬ ‫-הייתי חייב.‬
‫- נקניקים איטלקיים -‬
‫משכנתה שנייה על בית אימך. ועכשיו?‬
‫עכשיו אין ברירה‬ ‫אלא לפתוח את "אנוטקה מריה".‬
‫אני במצב לא נעים.‬ ‫אני אחד מהאנשים שאתה חייב להם כסף.‬
‫כן, אבל אתה חבר שלי.‬ ‫אני צריך לדבר עם מישהו. זה מורכב.‬
‫אני צריך שתחשוב על זה לעומק.‬ ‫אם תוותר עכשיו, לא תצא בהפסד.‬
‫אם תמשיך ותיכשל, אתה עלול לאבד הכול.‬
‫ברונו, יש לי תחושת בטן שכל זה ישתלם.‬
‫אתה החבר הכי טוב שלי,‬ ‫אם אתה נשאר, גם אני.‬
‫אני מעריך את זה. יש לנו שפיות נהדרות.‬ ‫יש לנו אוכל מכל רחבי איטליה.‬
‫אתה צריך לוודא שיש לך קינוחים טובים.‬ ‫-כן. בדיוק עברנו ליד המקום הזה.‬
‫השיחה הזאת מלחיצה אותי. אני קונה כריך.‬
‫מתחשק לי נקניק.‬ ‫-רוצה נקניק? בוא.‬
‫זה מה שאני חושב.‬ ‫תמיד אפשר לקנות קינוחים תוצרת בית.‬
‫מה?‬
‫רק תקשיבי לי, בסדר?‬
‫את אופה מאפים נהדרים.‬ ‫הדברים שאת מכינה מדהימים.‬
‫זה הסב לאימא שלי המון אושר.‬ ‫אני רק מבקש ממך לחלוק את זה.‬
‫אני אופה לכיף. אני לא אופה ברצינות.‬
‫זה יהיה כיף. תעשי משהו‬ ‫שגם את וגם אחרים ייהנו ממנו.‬
‫אני אוהבת לעצב שיער. זו העבודה שלי.‬ ‫-יש לך עבודה ואת טובה בה,‬
‫אבל יש לך כישורים נוספים.‬ ‫זו הזדמנות לעשות משהו שאת אוהבת.‬
‫חמוד, זה נשמע מרגש,‬ ‫אבל אני באמת לא יכולה. אני מצטערת.‬
‫אני לא מוכן לשמוע.‬ ‫אני יודע שזה הדבר הנכון.‬
‫יעזור אם אתחנן?‬ ‫-לעזאזל.‬
‫את בסדר?‬ ‫-לעזאזל. הידיים שלי נדפקו.‬
‫יש ימים גרועים יותר ופחות.‬ ‫אני לא יודעת כמה זמן אוכל להמשיך.‬
‫צר לי, לא ידעתי שיש לך בעיה בידיים.‬
‫זה כבר הרבה זמן? אני מצטער לשמוע.‬
‫אל תהיי עצוב בשבילי.‬ ‫החיים שלי היו נהדרים, בדיוק כמו שרציתי.‬
‫אתה מכיר את הסיפורים. אין לי חרטות.‬
‫ו...‬
‫אני בסדר.‬
‫מגיע לך להיות יותר מבסדר.‬ ‫מגיע לך להרגיש נהדר.‬
‫זמננו מוגבל, אז תני לי את הסכמתך.‬
‫נתראה מחר במסעדה.‬ ‫אל תאכזבי אותי. אוהב אותך ותודה.‬
‫אתה כזה מניפולטיבי. אל תצפה לבואי.‬
‫אני מעריך את סבלנותך. אחלה צבע.‬
‫ג'יה, מי רוצה להתחיל מחדש בגיל הזה?‬
‫זו המנה העיקרית שלי בתפריט.‬
‫מה זה? זה מסריח.‬
‫קפוזלה.‬
‫אלוהים, תציל אותנו.‬
‫זו בהחלט בחירה נועזת.‬ ‫-איך תכניסי את זה לתפריט?‬
‫השתגעת?‬
‫קפוזלה היא מהכפר של המשפחה שלי.‬
‫קפוזלה היא הזהות שלי.‬
‫אז תשני את הזהות שלך.‬
‫היי, ואו, אני כל כך שמח שהגעת.‬
‫אני כאן.‬
‫זו ג'יה. היא הקונדיטורית שלנו.‬
‫את מכירה את רוברטה, כמובן.‬ ‫-כן.‬
‫אלה תרזה ואנטונלה.‬ ‫-שלום.‬
‫גבירותיי.‬
‫סינר?‬ ‫-בבקשה. הוא כאן.‬
‫תודה.‬
‫הם קופצים.‬
‫היי, זה סינר, לא שמלת ערב.‬
‫כל הזדמנות זו הזדמנות להיראות טוב.‬
‫איך את אופה מעל לדברים האלה?‬
‫שנים של תרגול.‬
‫ואו.‬
‫טוב, איפה היינו?‬ ‫-הקפוזלה שלי.‬
‫זה הסירחון. חשבתי שאולי זו אני.‬
‫אלוהים.‬
‫לא הייתי בטוחה.‬
‫לא.‬ ‫-מה זה קפוזלה?‬
‫טוב, אז זה סיפור פשוט.‬
‫אימא שלי באה מכפר עני מאוד,‬
‫אז הם נאלצו להשתמש בכל חלקי החיה.‬
‫ממלאים את הראש בפירורים של לחם.‬
‫פירורי לחם.‬
‫אני מצטערת.‬
‫פירורי לחם.‬
‫קצת מזה, קצת מההוא.‬
‫הקפוזלה נכנסת לתנור.‬
‫ביי, מותק.‬
‫טוב, ראש הכבש בפנים.‬ ‫עכשיו, בואו נעבור לרוטב.‬
‫הרוטב של אימא שלי.‬
‫כמובן, הרוטב של אימא שלך,‬ ‫או של סבתא שלך,‬
‫או של דודתה רבתה מרי,‬ ‫כל עוד זה הרוטב של המשפחה שלך.‬
‫תודה.‬
‫נכין קנולי לקינוח.‬ ‫-נהדר.‬
‫מושלם.‬
‫ג'יה, תעשי לי טובה.‬ ‫אכפת לך לטעום את כל אלה?‬
‫איזה מהם כדאי להכניס לתפריט?‬ ‫את תהיי השופטת.‬
‫בטח. אם הם טעימים כמו הריח שלהם,‬
‫זה יהיה קשה.‬
‫נכון, אבל תהיי כנה.‬ ‫-בסדר.‬
‫זה של סבתא שלך?‬ ‫-לא.‬
‫ניסיתי סירופ מייפל, סוכר חום.‬
‫ניסיתי דבש.‬
‫אף שילוב לא נותן לזה‬ ‫את טעם הרוטב של סבתא שלי.‬
‫תמשיך לנסות.‬ ‫-כן.‬
‫יש בזה שקדים?‬
‫זה פסטו בסגנון טרפאני.‬
‫מסיציליה.‬
‫כל הרטבים טעימים מאוד.‬ ‫אני לא יודעת מה לבחור. הם מושלמים.‬
‫ג'ו, אפשר להגיש כל שבוע רוטב אחר.‬
‫זה רעיון נהדר.‬ ‫-נפלא.‬
‫זה מה שנעשה. בואו נטעם את מה שאת הכנת.‬
‫פסטו בסגנון טרפאני?‬ ‫-כן.‬
‫העם שלי יצר את גבינת הרג'יאנו.‬
‫זה משהו להתפאר בו!‬
‫גבינת רג'יאנו.‬ ‫-נכון.‬
‫העם שלי יצר את הקנולי.‬
‫קנולי? השתגעת? זה כלום.‬ ‫-כן!‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-בצק ממולא שמנת, לכל הרוחות.‬
‫מה את מבינה?‬ ‫-תסתלקי מכאן.‬
‫את חושבת שאת יודעת הכול כי את מבולוניה!‬
‫שמעתם אותה?‬ ‫-בני העיר שלך מרושעים, מכוערים וקרים.‬
‫ובני האי שלך וולגריים וגסי רוח.‬
‫בסדר.‬ ‫-פרוצה.‬
‫ותפסיקי לירוק עליי, כי את תשלמי על זה.‬
‫תקשיבי לי טוב, תכיני מזה משהו.‬
‫חתיכת... מה?‬
‫כן.‬ ‫-את רוצה לריב?‬
‫כן.‬
‫איך זה? וזה?‬
‫אני אזרוק עליך משהו, מפלצת.‬
‫מה? איך את מעזה?‬
‫נראה אם...‬
‫אני מודאגת. אני מפחדת ממך.‬
‫בסדר, קדימה. קחי את זה!‬
‫הן ייפצעו, ג'ו.‬ ‫אתה חייב להפסיק את זה.‬
‫תני להן לריב.‬ ‫-כך איטלקים עושים את זה.‬
‫תאכלי קצת ארוגולה.‬
‫לכל הרוחות.‬ ‫-למה לא? בבקשה.‬
‫פרוצה! איך את מעזה?‬
‫אני אתפוס אותך.‬
‫הקפוזלה שלי!‬
‫זו הפרה של תקנות כיבוי האש.‬
‫מערכת כיבוי האש שלך הייתה כבויה.‬ ‫מזל שאף אחד לא נפגע.‬
‫כן. אני מצטער.‬
‫תראו מה זה, אני אמור להיות במקום אחר.‬
‫אז אם כולנו עסוקים‬ ‫ואם לא אכפת לך, אשמח ללכת.‬
‫כמובן. אני לא רוצה לעכב לך את הלו"ז.‬
‫בסדר, תודה רבה.‬
‫אני מצטערת.‬ ‫-גם אני מצטערת, ג'ואי.‬
‫זה קרה באשמתה.‬
‫אתן הורגות אותי. אני עדיין מאמין בכן.‬
‫אולי המסקנה המתבקשת‬ ‫היא לא לריב במטבח, בסדר?‬
‫סליחה. אני מאחר לעבודה.‬ ‫חייב לרוץ. ביי. אוהב אתכן.‬
‫אולי פשוט תחליטו לסלוח זו לזו?‬
‫המחילה היא מהשמיים.‬
‫היא התחילה.‬
‫היי, ויטו, ג'ו החתים כרטיס. ראית את ג'ו?‬
‫מה שלומך, מר מקליין?‬
‫הוא היה כאן לפני... שעתיים?‬ ‫כן, לפני שעתיים.‬
‫אני חושב שהוא במחלקת תחזוקה‬ ‫עם לואיס, במוסך הצפוני.‬
‫טוב, תודה.‬
‫היי, לואיס, איפה ג'ו?‬
‫הבנתי, תודה.‬
‫קראתי לך פוץ.‬
‫עומאר, איפה ג'ו?‬
‫אני לא בטוח. הוא עזר לי להתקין צמיגים.‬
‫אני מנחש שהוא עכשיו במחסן הראשי עם ויטו.‬
‫אתה צוחק עליי!‬ ‫-כן.‬
‫ויטו, איפה ג'ו, לעזאזל?‬
‫אני לא שומע אותך.‬ ‫-מר מקליין, איפה היית כל היום?‬
‫הפסקת צהריים!‬
‫ואו.‬ ‫-היי.‬
‫המקום נראה נהדר.‬
‫אהבת?‬ ‫-עשית עבודה מצוינת.‬
‫חשבתי להצית גם את החדר הסמוך‬
‫ופשוט לחבר בין שני המקומות.‬
‫מוגזם.‬ ‫-כן?‬
‫אנטונלה שלחה אותי.‬
‫היא רוצה לתת לך‬ ‫כרטיס מתנה מחנות הכול בדולר.‬
‫נראה לי שיש בו 20 דולר.‬
‫נחמד מאוד. תראי מה זה.‬ ‫-כן.‬
‫רוברטה נתנה לי עשרה דולר,‬ ‫אז הפעם ממש זכיתי בכל הקופה.‬
‫כן, ואו. בר מזל.‬ ‫-ברק איטלקי פגע במקום הזה.‬
‫אני רוצה לעזור לנקות.‬
‫איפה שקיות האשפה שלך?‬
‫שם למטה.‬
‫בסדר.‬
‫תודה.‬
‫לא, באמת? זה מטורף.‬
‫אז מה היא לקחה?‬
‫חמאה.‬
‫לא, אני רצינית.‬ ‫חמאות הפלסטיק המרובעות מהדיינר.‬
‫תאמיני לי, אני יודע בדיוק למה את מתכוונת.‬
‫אימא שלי נהגה לעשות בדיוק את אותו הדבר.‬
‫כן, טוב, המקרר של אנטונלה? מלא בהן.‬
‫שאלתי אותה, כמה חמאה אדם אחד צריך?‬
‫כמה זמן את ואנטונלה שכנות?‬
‫אלוהים, מה?‬
‫בעלי ואני קנינו את הבית הסמוך אליה‬ ‫לפני שמונה שנים.‬
‫ואז נדרשו שיפוצים, אז שיפצנו.‬
‫והיא התלוננה על הרעש בכל יום.‬
‫כנראה התגברתן על זה,‬ ‫כי אתן נראות קרובות מאוד.‬
‫כן.‬
‫כן, היא...‬
‫אחרי שבעלי נפטר, היא הייתה מדהימה.‬
‫היא לא עזבה אותי לרגע.‬
‫היא באה לשבת איתי,‬
‫בישלה בשבילי‬
‫והכריחה אותי להתקלח.‬
‫זה סוג מיוחד של אהבה, אתה יודע?‬
‫אוליביה, אני כל כך מצטער לשמוע.‬ ‫לא היה לי מושג.‬
‫בחייך, תפסיק. איך היית אמור לדעת?‬
‫היא אומרת לי שאני צריכה להעביר‬ ‫את טבעת הנישואים ליד השנייה, אבל...‬
‫לא יודעת. אני לא מרגישה מוכנה.‬
‫אתה מבין?‬
‫כן. תאמיני לי, אני מבין.‬
‫כן?‬
‫אימא שלי השאירה לי מכתב,‬ ‫אבל עוד לא פתחתי אותו,‬
‫כי אני מרגיש שברגע שאפתח אותו,‬
‫זה יהיה הדבר האחרון שהיא תגיד לי, אז...‬
‫ג'ו...‬
‫אני מצטערת.‬
‫זה פשוט כואב.‬
‫אבל.‬
‫אין לו ציר זמן, אז למה לנו יש?‬
‫כן.‬
‫- מעבורת סטטן איילנד -‬
‫- מחלקת התברואה של ניו יורק -‬
‫היי.‬
‫חזקה, נכון?‬
‫הכול הוחלף. נבנה מהיסוד.‬
‫כל קרש, כל עמוד.‬
‫כן.‬ ‫-רמה גבוהה.‬
‫בסדר... אתה הבעלים?‬
‫כן.‬
‫נכשלת. פעמיים.‬
‫מה?‬
‫כן, קודם כול,‬
‫הייתה שרפה במטבח שהשפיעה‬ ‫על היציבות והבטיחות של הקיר הזה.‬
‫לא, זה לא ייתכן. לא הייתה שרפה.‬
‫הייתה בעיה קטנה עם ראש כבש, אבל...‬
‫מה?‬ ‫-ודבר שני, אתה צריך תנור חדש‬
‫כי יש בו שאריות של פחמן דו חמצני ושל חנקן.‬
‫זה קל. אני יכול לצאת‬ ‫ולקנות עכשיו תנור חדש.‬
‫נוכל להוריד את זה מהרשימה.‬ ‫-זה תנור מיוחד בהזמנה אישית.‬
‫אתה לא יכול פשוט לקפוץ לחנות‬ ‫ולשים אותו בתא המטען שלך.‬
‫בצד החיובי, מערכת המתזים שלך‬ ‫עובדת מצוין, אז אתה יודע...‬
‫יום טוב.‬
‫אני כל כך מצטער.‬
‫אפשר לעשות עוד משהו כדי לקדם את זה?‬
‫אני ממש צריך לפתוח את המסעדה.‬ ‫-אתה יכול להגיש בקשה לבדיקה חוזרת.‬
‫נהדר. מתי? מה מסתדר בלו"ז שלך?‬
‫בהמשך השבוע או בשבוע הבא?‬
‫מצטער.‬
‫אני מחבב את הבחור הזה. בשבוע הבא.‬
‫אולי בשנה הבאה. רשימת ההמתנה ארוכה, חבר.‬
‫אתה לא תפתח בזמן הקרוב.‬
‫אם בכלל.‬
‫הייתה שרפת ראש כבש?‬
‫מה זה בכלל אומר?‬
‫רוברטה והקפוזלה שלה.‬ ‫-למה לא סיפרת לי?‬
‫בכנות, לא חשבתי שזה...‬
‫לא חשבתי שזה חשוב.‬ ‫זו הייתה רק שרפה. ניקיתי...‬
‫ג'ו, ראש של כבש שעולה באש‬
‫ומסכן את היציבות של הקירות שבניתי?‬
‫כן.‬ ‫-אתה לא חושב שחשוב לספר לי?‬
‫טוב, ברונו. בוא פשוט נירגע.‬
‫כולם נסערים. גם אני.‬ ‫-אני רגוע.‬
‫בסדר. טוב.‬ ‫-בסדר?‬
‫אבל תקשיב.‬ ‫-אני מקשיב.‬
‫אם אתה נכשל בבדיקה, זהו זה.‬
‫אין לך אישור אכלוס.‬
‫לא תוכל לנהל מסעדה בלי בניין.‬
‫אני אמצא דרך אחרת.‬ ‫אמצא דרך אחרת לקדם את זה.‬
‫עם איזה כסף? לא נשאר לך כסף!‬
‫אוכל לקחת הלוואה כנגד הפנסיה שלי.‬
‫ג'ו, תקשיב לעצמך.‬
‫יש לי כרטיסי אשראי. אוכל להוציא עוד.‬
‫נחפזת למיזם הזה, לא חשבת על זה עד הסוף,‬
‫ועכשיו שנינו בצרות.‬
‫לעולם לא תלמד!‬
‫על מה אתה מדבר?‬ ‫-לא השתנית מאז שהיינו ילדים!‬
‫תמיד קופץ בלי להסתכל!‬ ‫-מה זה אומר? המסעדה הזאת.‬
‫זה הניסיון שלי. אני מנסה. תסתכל.‬
‫לא. כל העניין הזה הוא בדיחה, ג'ו!‬
‫ממש הסבת לאימא שלך גאווה הפעם!‬
‫כן?‬
‫צא החוצה.‬
‫לא התכוונתי שזה יישמע ככה.‬
‫אני אחזיר לך את הכסף. בסדר?‬
‫אני רוצה שתצא מכאן.‬
‫בסדר.‬
‫תשכח מזה.‬
‫תשכח מעצמך.‬
‫תודה שבאת ברגע האחרון.‬ ‫אני באמת מעריך את העזרה שלך.‬
‫אל תודה לי עדיין. אני לא בטוחה שנמצא משהו.‬
‫אני לא מומחית לתקנות בנייה.‬ ‫-כן.‬
‫עדיף על כלום.‬
‫זה באמת הצ'אנס האחרון שלי, אז תודה.‬
‫הבית שלך. כאן גרת עם אימא שלך.‬
‫כן. כלומר, אימא שלי‬ ‫הייתה למטה עם סבתא שלי.‬
‫אני הייתי כאן למעלה וטיפלתי בה, אבל...‬
‫כן, את יודעת.‬
‫זה נחמד. אני מתחיל ל...‬
‫אולי מתישהו אצבע את הקירות או משהו.‬
‫אני חושב אולי לקנות רהיטים חדשים.‬
‫אל תיפטר מהכורסה הזאת. היא נהדרת.‬
‫- ג'ואי -‬
‫חג המולד. סבתא שלך‬ ‫הכינה את המרק הזה בחג המולד.‬
‫נכון. באת עם המשפחה שלך.‬
‫לא כולם היו נחמדים אלינו כשעברנו לכאן,‬
‫אבל אימא שלך וסבתא שלך תמיד היו נחמדות.‬
‫כן, טוב, היה קל להיות נחמד אלייך.‬
‫לכן אני מרגיש עוד יותר רע על מה שקרה בנשף.‬
‫זה היה לפני מיליון שנים, או מאה.‬ ‫-נכון, אבל זה היה נורא.‬
‫אני כזה אידיוט. את יודעת מה עשיתי?‬
‫ברונו וכל החבר'ה, הסכמנו שנתגנב החוצה, כן?‬
‫היה לו אלכוהול, בית ריק אצל ההורים,‬ ‫ואיבדנו את תחושת הזמן.‬
‫ניסיתי לחזור, ואז...‬
‫זה היה בלגן שלם.‬
‫ו... עד שחזרתי,‬
‫אין אוליביה.‬
‫בכל אופן, אני לא רוצה להביך אותך‬ ‫ולהזכיר את זה אחרי כל השנים,‬
‫אבל רציתי להגיד לך שאני מצטער.‬
‫באמת.‬
‫תודה.‬
‫אני מעריכה את ההתנצלות.‬
‫טוב, לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫אז הגרסה הארוכה והמסובכת‬ ‫היא שאין לנו אישור אכלוס.‬
‫לא תוכל להגיש עוד בקשה?‬
‫כבר הגשתי, אבל...‬
‫זה עלול לקחת שבועות או אפילו שנה.‬ ‫-כן.‬
‫כולנו עלולות למות עד אז.‬ ‫-ניסיתי כל מה שיכולתי.‬
‫אוליביה ואני חיפשנו‬ ‫פרצות שונות בחוק, אבל אין כלום.‬
‫אני לא רוצה לחזור למה שעשיתי קודם.‬
‫מה זה היה?‬
‫שום דבר.‬
‫מה היא עושה?‬
‫היא חוטפת שבץ?‬
‫פאדרה פיו הקדוש,‬
‫אני מדברת אליך בכנות.‬
‫בקשו, ויינתן לכם.‬
‫חפשו, ותימצאו.‬
‫ברך את הנשים האלה.‬
‫יש להן דורות של משפחה בלב.‬
‫וברך את ג'ו, כי יש לו חלום.‬
‫ברך אותנו.‬
‫בשם האב, הבן ורוח הקודש.‬
‫עכשיו נחכה.‬
‫תרזה?‬
‫למה בדיוק אנחנו מחכים?‬
‫לנס.‬
‫בסדר.‬
‫היי, ג'ו.‬
‫אתה בטח זוכר את פיל.‬
‫כן, אני יודע... פיל. ואו.‬
‫פיל?‬
‫מר סקרוולה, אני מתנצל על אי ההבנה.‬
‫הנה אישור האכלוס שלך.‬
‫אם רק תוכל לעשות לנו טובה ולתקן את הקיר‬
‫ולהחליף את התנור, נעריך את זה מאוד.‬
‫סליחה על אי הנוחות. שיהיה לכולם יום טוב.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫לא בדקנו בלשכה לשיפור העסקים.‬
‫פיל קיבל 53 תלונות.‬
‫צריך לשחד אותו‬ ‫כדי שיחזור לבצע בדיקה נוספת.‬
‫אין לך הוכחות.‬ ‫-יש לי, ואני אעשה זאת.‬
‫איך אתה מעז?‬
‫תסתלק מכאן!‬ ‫-תתקן את הקיר. תקנה תנור חדש.‬
‫סגור.‬
‫תתחפף!‬ ‫-האל סולח לך.‬
‫אמרתי לך. עורכת דין!‬
‫די, תפסיקי!‬
‫כל הכבוד!‬
‫היי. תודה.‬
‫אלה חדשות טובות.‬ ‫-כל הכבוד!‬
‫תהיה טוב. תדקלם את המחרוזת.‬
‫טוב. תדקלמי אותה בשבילי, בבקשה.‬
‫היי.‬ ‫-היי. בבקשה.‬
‫כמה זמן לקח לך.‬ ‫-אני מתנצל.‬
‫אתה לא מתכוון להיכנס?‬ ‫-בטח.‬
‫בוא.‬
‫תסגרי את הדלת, בבקשה. הקור נכנס.‬
‫כן.‬ ‫-לא, ג'ו.‬
‫לך לשבת. אתם צריכים לדבר.‬
‫קדימה.‬
‫תראה, החבר שלך הביא לך זפולי.‬
‫דבר.‬
‫אני לא מתערבת.‬
‫ברור שנעשו כמה טעויות בצד שלך,‬
‫אבל בצד שלי,‬
‫יכולתי להיות גלוי יותר לגבי ראש הכבש‬
‫ולגבי השרפה שפרצה בעקבותיו, אז...‬
‫זה...‬
‫הרי לא...‬
‫שרפת את המסעדה שבניתי בשבילך או משהו כזה.‬
‫אולי...‬
‫הרסת את המוניטין שלי כקבלן‬ ‫בכל חמשת הרבעים,‬
‫אבל אני מניח שאני מבין שאולי...‬
‫אמרתי מילים קשות,‬
‫וזה דבר שאני עובד עליו.‬
‫קיבלנו אישור אכלוס, אז זה...‬
‫יופי לך.‬
‫אני מאחל לך חיים מוצלחים מאוד.‬ ‫-זה מרגש.‬
‫נחמד להמשיך קדימה‬
‫עם חברים נאמנים שמוכנים לעבוד ו...‬
‫תספר לו!‬
‫חשבתי שאת לא מתערבת.‬ ‫-אם לא תספר לו, אני אספר, ברונו.‬
‫לספר מה? מי מספר לי מה?‬
‫הוא מכר את המכונית של אביו‬ ‫כדי לבנות את המסעדה שלך.‬
‫אם ככה את לא מתערבת,‬ ‫אני תוהה מה יקרה כשכן תתערבי.‬
‫לא עשית את זה. באמת עשית את זה?‬
‫אני לא מתערבת.‬
‫ברונו, מכרת את המכונית של אבא שלך‬ ‫כדי לבנות את המסעדה שלי?‬
‫זו הייתה הדרך היחידה.‬
‫בסדר? השיפוצים, התשלום לצוות שלי.‬
‫זו הייתה הדרך היחידה.‬ ‫-למה שתעשה...‬
‫לא הייתי מבקש ממך לעשות את זה.‬ ‫-אני יודע.‬
‫בדיוק בגלל זה אני הייתי צריך לעשות את זה.‬ ‫זו החלטה שלי, לא שלך.‬
‫חוץ מזה, זו הפעם הראשונה‬ ‫זה זמן רב שהיית מאושר.‬
‫אז מבחינתי זה היה שווה את זה.‬
‫ברונו, אני יודע שהמכונית הזאת‬ ‫הייתה חשובה לך יותר מכול.‬
‫כן, טוב...‬
‫אתה כנראה חשוב יותר.‬
‫אני אפצה אותך. אני מבטיח לך שאסדר הכול.‬
‫זה יהיה ניצחון גדול לכולנו.‬
‫בפעם הבאה שראש כבש יעלה באש, תתקשר אליי.‬
‫כי עם העובדות שלך, תהיה פעם הבאה.‬
‫הבנת?‬ ‫-הבנתי.‬
‫לא התכוונתי למה שאמרתי על אימא שלך,‬ ‫שהיא לא גאה בך.‬
‫אי אפשר למחוק את זה.‬ ‫אלה היו מילים איומות. זה היה נורא.‬
‫מה?‬
‫אוהב אותך, חבר.‬
‫תודה רבה. אני מעריך את זה.‬
‫ג'ו, אתה יכול לצאת לרגע?‬ ‫אנחנו חייבים להראות לך משהו.‬
‫כן, קדימה.‬
‫- אנוטקה מריה -‬
‫אל תבכה מול חברי הצוות.‬
‫בסדר, גבירותיי.‬
‫אם אתם לא רואים את המצלמה,‬ ‫המצלמה לא רואה אתכם.‬
‫רגע. רוברטה, תתקרבי.‬
‫תחייכו.‬ ‫-תחייכו!‬
‫טוב.‬ ‫-זהו זה.‬
‫היי.‬ ‫-כולם לחייך חיוך גדול.‬
‫קדימה!‬
‫מניקוטי!‬ ‫-קדימה!‬
‫- אנוטקה מריה‬ ‫תפריט -‬
‫אני אסיר תודה לכל מי שהיה שותף למסע הזה.‬
‫זה רגע מרגש לכולנו.‬
‫מחר היום הגדול. יש לנו תפריטים, וזה מרגש.‬
‫יש לנו שולחנות יפים והמון יין.‬
‫אבל יש לנו הזמנות? לא.‬
‫טוב, לא בדיוק,‬
‫אבל כולם משקיעים הרבה מאמץ‬ ‫כדי להפיץ את השמועה,‬
‫אז הציפייה שלי היא שמחר,‬ ‫הפתיחה החגיגית תהיה בדיוק כזו,‬
‫חגיגית מאוד.‬
‫נכון?‬ ‫-כן!‬
‫אני יודע כמה עסוקים כולנו נהיה,‬ ‫אז תעשו לי טובה.‬
‫בהמשך היום, תעשו מה שאתן צריכות לעשות.‬
‫יש לי רעיון.‬ ‫כולן לקחו את התרופות שלהן היום?‬
‫כן.‬ ‫-כן.‬
‫בסדר. בואו אחריי. יש לי הפתעה בשבילכן.‬
‫בסדר. תודה. זה יהיה נהדר.‬
‫אני לא אוהבת הפתעות.‬ ‫-מרגש מאוד. הנה, אני אעזור לך.‬
‫אקח את התפריט.‬ ‫-אני רוצה אותו.‬
‫טוב, בואי נלך.‬
‫קיבלת.‬ ‫-אוליביה מחבבת אותך.‬
‫טוב, היא אנושית.‬
‫היא מה?‬ ‫-אנושית. גם אני מחבב אותה.‬
‫אז תעשה משהו בקשר לזה. למה אתה טמבל?‬
‫אני לא יודע אם היא מוכנה לזה.‬ ‫-זאת לא החלטה שלך, נכון?‬
‫אתה יודע מה סבתא שלי הייתה אומרת?‬ ‫-לא.‬
‫"אל תיתן לכאבים ישנים‬ ‫להפריע להתחלה חדשה ומאושרת."‬
‫אני מעריך את זה.‬
‫בסדר.‬
‫בכל מקרה, קח יוזמה.‬
‫זה מתוק. אפשר לבקש ממך טובה?‬
‫בסדר.‬
‫היי, אנטונלה.‬
‫כן, בטח שאאסוף אותך.‬
‫במסעדה. בעוד שעה, אחרי השיעור.‬
‫כן. טוב, נתראה שם.‬
‫תיכנסו.‬
‫של מי המספרה הזאת?‬
‫שלי. אני ספרית.‬
‫ואו.‬ ‫-כן, שבו.‬
‫אז זו המספרה?‬
‫כן, שבו.‬
‫כשהייתי בת 16, התחלתי בתור מנקה כאן,‬
‫ואז עבדתי על כיסא הזה, ואז על כל הכיסאות,‬
‫והמשכתי לעבוד, ועכשיו...‬
‫המספרה שייכת לי.‬
‫לכן את תמיד נראית כל כך טוב.‬
‫תודה. אני חושבת‬ ‫שלנשים מגיע להרגיש יפות, נכון?‬
‫יופי. מה זה יופי?‬
‫שאלה טובה.‬
‫השיער שלנו? הפנים שלנו או הגוף שלנו?‬
‫כן.‬ ‫-לא. זו תחושה.‬
‫יופי הוא תחושה.‬
‫את מרגישה יפה כשרואים אותך,‬ ‫כשאת מרגישה שמקשיבים לך.‬
‫כשאת מרגישה חזקה.‬
‫אז את מרגישה יפה.‬
‫יפה.‬
‫אז עכשיו...‬
‫בואו נחגוג את היופי.‬
‫זה נחמד.‬
‫מדגדג.‬
‫ואו.‬
‫אלוהים.‬
‫כמה נפלא!‬
‫תשכחי מזה, לכי מפה!‬
‫תתרחקי ממני!‬
‫מהממת.‬
‫אנטונלה?‬
‫זאת אוליביה. אתם כאן?‬
‫ג'ו?‬
‫מה...‬
‫אתם...‬
‫אתם עושים ערבי נושא עכשיו?‬
‫זה נשף הסיום?‬
‫הטוקסידו.‬
‫שכחת את זה.‬
‫צמיד הפרחים?‬
‫כן.‬
‫תודה.‬
‫את נראית נהדר.‬
‫גם אתה.‬ ‫-תודה.‬
‫תראי, אנחנו ממש ליד קערת הפונץ'.‬
‫תוודאי שגב' רנולדס לא רואה,‬
‫חשבתי "לתבל" אותו קצת.‬
‫זה קצת פחות מרדני עכשיו,‬ ‫כשזה חוקי, אבל אני אשתה כוסית.‬
‫לחיי הנערה היפה והמצחיקה ביותר בנשף.‬
‫והיחידה בנשף הזה.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫ואו. כן, זה טוב.‬
‫כן.‬
‫ג'ו, זה השיר.‬
‫אפשר?‬
‫אפשר.‬
‫כיף לרקוד איתך,‬
‫אבל את צריכה להבטיח לי משהו.‬
‫אל תתלהבי מדי מריקוד הסלואו הנהדר שלי.‬
‫אני אותו ג'ו שתמיד הכרת.‬
‫כן.‬
‫זה ממש כמו בנשף סיום אמיתי.‬
‫אל תרימי לי כוסית. פשוט תעשי את זה.‬ ‫-לימונצ'לו!‬
‫עוד לימונצ'לו.‬
‫יכאב לך הראש מחר.‬ ‫-כן, את צריכה לשתות עוד מים.‬
‫מים!‬ ‫-מים!‬
‫אחד מאלה, שישה כאלה.‬ ‫-תשתי את המים האלה.‬
‫תטעמי עוד. זהו זה. עוד אחד.‬
‫אוי ואבוי.‬ ‫-כן, בסדר. בבקשה. בסדר.‬
‫תראו את...‬
‫מה?‬ ‫-השדיים שלך אמיתיים?‬
‫אלוהים.‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬ ‫-באמת?‬
‫לא.‬ ‫-לא.‬
‫לא, הם לא. הנה, תרגישי. הנה.‬
‫הם כמו דובוני גומי!‬
‫שדיים מזויפים. לא מוצא חן בעיניי.‬ ‫-לא.‬
‫אני לא יודעת. אחרי כריתת שד כפולה, אני...‬
‫התרגלתי אליהם.‬
‫אלוהים.‬
‫אני מצטערת.‬
‫לא, אל תצטערי.‬ ‫-אני מצטערת.‬
‫אל תצטערי, אני לא מצטערת.‬
‫את יודעת.‬
‫הם יהיו זקופים לנצח.‬
‫לנצח.‬ ‫-מה איתך?‬
‫ובכן, הם...‬ ‫-לא.‬
‫מה?‬ ‫-לא השדיים שלך. מה הסיפור שלך?‬
‫סליחה.‬
‫את יודעת, נולדו לי ארבעה ילדים ו...‬
‫טוב, הם, כן...‬
‫הם לא מדברים איתי. אני לא מדברת איתם.‬
‫למה?‬
‫אני אימא חזקה.‬
‫חינכתי אותם להיות חזקים‬ ‫כמו שאימא שלי לימדה אותי.‬
‫הייתי...‬
‫הייתי עושה את זה אחרת.‬
‫הייתי אוהבת אותם...‬
‫אחרת עכשיו.‬
‫אני מבינה.‬
‫זה בסדר.‬
‫יש לך ילדים?‬
‫לא, מעולם לא התחתנתי.‬ ‫-צר לי לשמוע.‬
‫לא, אל תצטערי. כלומר, אני אוהבת גברים. כן.‬
‫אני אוהבת גברים מכל המינים,‬
‫אבל בשבילי, הרעיון שאהיה‬ ‫עם אדם אחד עד סוף חיי,‬
‫במשך כל חיי, נראה לי, אני לא יודעת,‬
‫פשוט משעמם בצורה בלתי אפשרית.‬
‫מעולם לא הייתה לי בעיה למצוא גבר.‬ ‫הייתה לי בעיה דווקא עם נשים.‬
‫עם נשים? למה?‬
‫אני לא יודעת, אולי בגלל המראה והאופי שלי,‬
‫אז נשים פחדו שאגנוב להן את הגבר.‬
‫זה מטורף כי בחיים לא הייתי גונבת‬ ‫גבר של אישה אחרת.‬
‫את יודעת, אם ג'יאני שלי היה בחיים,‬ ‫והוא לא, שאלוהים יברך את נשמתו,‬
‫לא היית חברה שלי.‬
‫את רואה?‬
‫ראית אותה פעם שוטפת כלים? היא כל כך סקסית.‬
‫אנג'לה, אני הייתי משלמת לך שתיקחי אותו.‬
‫הייתי משלמת לך כל סכום.‬
‫לא הגיע לך יחס כזה. זה לא בסדר.‬
‫כי היא כמו חתיכת לחם איטלקי מתוק וחם.‬
‫תודה.‬
‫מה איתך?‬
‫מי היה אהבת חייך הגדולה? היה אחד כזה?‬
‫כן. זה קרה פעם אחת.‬
‫מה היה שמו?‬
‫איזבלה.‬
‫כן, איזבלה.‬
‫מה קרה?‬
‫שום דבר. לא קרה כלום.‬
‫זה היה חטא. עזבתי את המנזר.‬
‫ואז...‬
‫לא קל לחיות בעולם שדוחה את מי שאת.‬
‫אלוהים.‬
‫זה נורא.‬
‫לא. הנה. לחיי איזבלה.‬
‫לחיי איזבלה.‬ ‫-איזבלה.‬
‫איזבלה.‬ ‫-לחייך, מותק.‬
‫את. לחייך.‬ ‫-זה מגיע לך.‬
‫תודה לכולכן.‬
‫לחייך.‬
‫ולחיי תרזה.‬
‫תבורכי, יקירתי.‬
‫ומה עם המשפחה שלך, אנטונלה?‬
‫ג'יאני שלי איננו כבר שנים רבות,‬
‫אבל יש לנו שלושה ילדים יפים.‬
‫הם חיים בכל רחבי ארה"ב עכשיו.‬
‫תשעה נכדים.‬
‫איזה יופי.‬
‫אני לא רואה אותם לעתים קרובות,‬
‫אבל אני גאה בהם מאוד‬ ‫כי הם חיים את חייהם על הצד הטוב ביותר,‬
‫וזה משמח אותי מאוד.‬
‫תודה על היום, כי זה היה נהדר, נכון?‬
‫לחיי לחיות את החיים על הצד הטוב ביותר.‬ ‫-אכן.‬
‫כן.‬ ‫-בהחלט!‬
‫כל כך טוב.‬ ‫-אני רוצה להישאר ערה כל הלילה.‬
‫מהמם!‬ ‫-ואו!‬
‫תודה!‬
‫תראו אותן. אתן יפהפיות.‬
‫תודה!‬
‫אתה יכול להודות על זה לג'יה.‬ ‫-זה לא הצייר. זה הבד.‬
‫השתכרתי, אבל אין לי הנגאובר כי שתיתי מים.‬
‫חכמה!‬
‫- פתוח -‬
‫היי, ג'ו, הערב נאכיל את העולם.‬
‫כן?‬ ‫-כן!‬
‫- סגור -‬
‫ההצגה מתחילה!‬
‫- אנוטקה מריה -‬
‫סופת רעמים בערב הפתיחה.‬
‫היי, סליחה על האיחור.‬ ‫מזג אוויר מטורף בחוץ.‬
‫אלוהים.‬ ‫-הנה היא. היועצת המשפטית שלנו.‬
‫תראי אותך.‬
‫כאילו חזרנו לתיכון.‬ ‫-היית מת להיות בתיכון.‬
‫שלום.‬ ‫-שלום.‬
‫אלוהים, ג'ו. זה באמת יפהפה.‬
‫כן.‬
‫אתה. עשית עבודה טובה. בוא הנה.‬
‫כן, זה שום דבר. עכשיו, היי.‬
‫למזל, אחי.‬ ‫-היי.‬
‫תודה רבה שבאתם, חבר'ה. טוב לראותכם.‬
‫נחמד.‬
‫אז העומס של ארוחת הערב נגמר?‬
‫נגמר?‬
‫הוא עוד לא התחיל.‬ ‫-כן, היה די חלש.‬
‫כמה חלש?‬
‫אתם הלקוחות הראשונים שלנו הערב, אז...‬
‫ג'ואי, אחי והמשפחה שלו עמדו לבוא לכאן,‬
‫אבל אני חושבת שהם מפחדים להיתקע בסערה.‬
‫הם מפילדלפיה, אז...‬
‫יודעים מה? הנה החדשות הטובות.‬ ‫יש לנו שני לקוחות מקסימים.‬
‫בואו ניתן להם חוויה בלתי נשכחת, נכון?‬
‫נכון!‬ ‫-כן!‬
‫נפנק אותם!‬ ‫-אלווה אתכם לשולחן שלכם.‬
‫בסדר.‬
‫זה אומר שאנחנו צריכים לשלם?‬
‫בהחלט. תודה רבה שבאתם.‬
‫גבירותיי, לגמרי התעליתן על עצמכן.‬
‫זו הארוחה הכי טובה שאכלתי מאז...‬
‫אתמול בערב.‬
‫ברצינות. זה באמת הבישול האיטלקי‬ ‫הטוב ביותר שאכלתי אי פעם.‬
‫כן, זה...‬
‫כבר נהיה מאוחר. אני חושב שכדאי לסגור,‬
‫אבל עבודה נהדרת. זה נהדר.‬
‫- סגור -‬
‫- מחפש מבקרי מסעדות -‬
‫- שלום ל"ניו יורקר"...‬ ‫היי, "טיים אאוט"... -‬
‫- לגבי המייל הקודם...‬ ‫שלום, "אוכל ויין" -‬
‫- מר דורנט היקר,‬ ‫אני אוהב את התוכנית שלך. -‬
‫- ביקורת ממך תשנה הכול -‬
‫- בקר אצלנו. בתודה, ג'ו סקרוולה‬ ‫שליחה -‬
‫אם תהיה באזור...‬
‫- אנוטקה מריה -‬
‫תודה, דודה תרזה.‬
‫תודה שבאתם.‬
‫- לא מקבלים בקשות לביקורות חדשות -‬
‫- לא מקבל, מסרב בכבוד‬ ‫אנחנו עמוסים, בהצלחה -‬
‫- לאחר עיון בבקשתך, עלינו לסרב בכבוד -‬
‫- הודעת עיקול -‬
‫בבקשה. הנה החדשות.‬
‫בשבילך.‬ ‫-ג'ו!‬
‫אלה המשכורות שלכן.‬ ‫-ג'ואי, המסעדה לא הרוויחה גרוש.‬
‫זה מטורף.‬
‫ממש לא.‬
‫אתן מקבלות צ'ק בכל שבועיים. עברו שבועיים.‬
‫אתן לא עובדות כאן בחינם.‬ ‫זה הכסף שלכן, בסדר?‬
‫אנחנו נמצא פתרון.‬
‫ג'ו.‬ ‫-למה אף אחד לא בא?‬
‫תתבייש לך!‬ ‫-למה עשית את זה?‬
‫אתה אומר לאנשים לא לבוא למסעדה שלי?‬ ‫זה מה שאתה עושה?‬
‫לא רק אני.‬
‫כל השכונה רוצה שהמקום הזה ייסגר.‬
‫לא מוצא חן בעיניי שהוא לא מכאן‬
‫ושהוא משתמש בכן כגימיק.‬
‫משתמש בי כגימיק?‬
‫הוא לא משתמש בי!‬ ‫הוא חוגג אותי, טמבל שכמוך.‬
‫בחייך.‬ ‫-איך אתה מעז?‬
‫אנטונלה, היי!‬ ‫-שתוק.‬
‫אנטונלה, בואי הנה.‬ ‫-תעזוב אותי בשקט.‬
‫ג'ו הוא איש טוב.‬
‫הוא לא מנסה לקחת שום דבר לאף אחד, אלא לתת.‬
‫לילה טוב, ג'ו.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב, ג'ו.‬
‫לילה טוב, ג'ו.‬ ‫-להתראות.‬
‫לילה טוב.‬ ‫-לילה טוב, ג'ואי.‬
‫איך היה בשיעור?‬ ‫-היה טוב.‬
‫יופי.‬
‫אז כמה המצב גרוע?‬
‫נראה לי שנותר לנו רק לבכות.‬
‫עשיתי כל מה שיכולתי.‬ ‫אני לא מצליח לגרום לאנשים לבוא לכאן.‬
‫התקשרתי למבקרי מסעדות,‬ ‫שלחתי להם אימיילים. פעמיים.‬
‫כמה מהם עוד יוציאו נגדי צו הרחקה.‬
‫אז התכוונתי לחכות, ואולי מחר‬
‫איידע את כולם ידעו שאין סיכוי‬ ‫שהמסעדה הזאת תישאר פתוחה.‬
‫לא, אתה לא יכול להגיד את זה.‬
‫רק רגע. אם הם לא באים לכאן,‬
‫אולי כדאי ש... תלך לשם.‬
‫קח את זה אליהם.‬
‫אולי.‬
‫בחייך.‬
‫מותק,‬
‫הדבר היחיד שתתחרט עליו בסופו של דבר‬
‫הוא לא הטעויות שלך,‬ ‫כי אתה יכול להשלים איתן ולהמשיך הלאה.‬
‫אתה תתחרט על הרגעים שלא ניצלת,‬
‫וזה הרגע שלך, ג'ו.‬
‫- לאכול את ניו יורק -‬
‫מר דורנט?‬
‫היי.‬
‫לא.‬
‫אתחיל בכך שידוע לי‬ ‫שאני לא בסדר שהתפרצתי לכאן.‬
‫אני מתנצל.‬ ‫-מי אתה?‬
‫אני מצטער. אני ג'ו סקרוולה.‬ ‫-אתה לא יכול להיכנס סתם ככה. מה קורה?‬
‫אני לא נכנס סתם ככה.‬ ‫-אקרא לאבטחה.‬
‫לא, אני פותח מסעדה איטלקית.‬ ‫-היי, מייקל.‬
‫במקום לשכור שפים מקצועיים...‬
‫טיילור?‬
‫העסקתי נונות שיבשלו.‬
‫בטח.‬
‫רציתי שהלקוחות ירגישו כמו שהם הרגישו‬
‫כשהיו צעירים יותר,‬ ‫והאדם שאוהב אותם בישל להם.‬
‫סבתות מבשלות במסעדה שלך?‬ ‫-כן, סבתות איטלקיות.‬
‫אתה מטורף או משהו כזה?‬
‫אני קצת משוגע, אבל לא בצורה מפחידה.‬
‫אני פשוט אוהב אוכל,‬ ‫ורציתי לחלוק את זה איתך.‬
‫לא.‬ ‫-אפשר להראות לך את המנות האלה?‬
‫תראה את זה. פסטת חונקי כמרים.‬
‫יש בה עגבניות מזן עתיק.‬
‫אלוהים.‬ ‫-יש בה תרד, כן?‬
‫ריקוטה.‬ ‫-אוף.‬
‫חמאה מומסת ומרווה. מנה פשוט.‬
‫המנות מאזורים שונים באיטליה,‬ ‫והנונות מבשלות אותן,‬
‫ויש כאן קנולי לקינוח.‬
‫הכול תוצרת בית.‬ ‫הכול מהנונות. הכול מהסבתות.‬
‫בסדר.‬
‫"אנוטקה מריה".‬
‫כן, "אנוטקה מריה", על שם אימא שלי.‬
‫סטטן איילנד.‬
‫כן.‬
‫כן, ג'ו,‬
‫אתה מבין שאני מבקר מסעדות כאן במנהטן.‬
‫מסעדות מישלן עם שלושה כוכבים,‬ ‫עם שני כוכבים, עם כוכב אחד, כאן ובחו"ל.‬
‫בדיוק. לכן באתי.‬
‫אם תוכל, אשמח אם תסקר‬ ‫את "אנוטקה מריה" בסוף השבוע הקרוב.‬
‫בסוף השבוע הקרוב...‬
‫אני עמוס עד ינואר.‬
‫אז בפעם הבאה שתחליט לפתוח מסעדה, אולי...‬
‫תתכנן טוב יותר.‬
‫אני מודה בזה.‬
‫אין לי תוכנית עסקית טובה. אתה צודק.‬
‫אבל יש לי תוכנית טובה למסעדה.‬
‫כי זו לא מסעדה.‬
‫זו משפחה, חוויה משפחתית.‬
‫במיוחד לאנשים שאולי כבר אין להם משפחה.‬
‫הנונות שמבשלות הן שפיות מדהימות.‬
‫אני לא מבקש ממך לעשות לנו טובה.‬
‫אני רק רוצה שתחווה את המסעדה‬
‫ופשוט תיתן לזה הזדמנות הוגנת.‬
‫אני חושב שהיא די מיוחדת.‬
‫תענה.‬ ‫-אל תדאגי.‬
‫תענה.‬
‫ישר לתא הקולי, שוב.‬
‫אני מקווה שג'ו בסדר. שלא קרה לו משהו.‬
‫שהוא לא נפל או נפצע ברגל. אולי הוא ברחוב.‬
‫ג'ו לא נפצע. הוא פשוט לא בא.‬
‫אני יודעת מה את אומרת,‬
‫וזה לא מוצא חן בעיניי.‬
‫ג'ו יבוא!‬
‫באמת?‬
‫מה אמרתי?‬
‫לאף אחד לא אכפת מאיתנו,‬ ‫מהבישול שלנו, מהסיפורים שלנו.‬
‫לאיש לא אכפת.‬
‫אנחנו חפצים ישנים שנזרקו. אתן מבינות?‬
‫זה מה שאנחנו.‬ ‫-תדברי בשם עצמך, אישה.‬
‫אני לא מאמינה שזה נכון.‬ ‫-המסעדה פתוחה כבר יותר מחודש.‬
‫מי נכנס חוץ מחברים וקרובי משפחה?‬ ‫אנחנו לא חשובות.‬
‫חסרות ערך.‬
‫ואף אחד לא יזכור אותנו על שום דבר.‬
‫בסדר. רואה את הדלת?‬
‫שלא תקבלי ממנה מכה בתחת בדרך החוצה!‬
‫כי לי יש חשיבות כאן!‬
‫המקום הזה חשוב לי!‬
‫לא זרקו אותי לפח,‬ ‫ואני לא מרגישה זרוקה כמוך!‬
‫אל תתחילי איתי. מספיק כבר.‬ ‫-תסתלקי! אנחנו לא צריכות אותך!‬
‫שקט! בבקשה! אני כל כך מתביישת בכן.‬
‫אנחנו לא מוותרות. אנחנו לא עוזבות.‬
‫אנחנו נשים חכמות וחזקות.‬
‫אנחנו נשים יפות עם דם איטלקי בנשמתנו.‬
‫עברנו יותר מדי יחד,‬ ‫ולא אתן לזה להסתיים בכעס.‬
‫יפה אמרת.‬
‫תודה.‬
‫בסדר.‬
‫-בסדר, בולוניה, בואי.‬
‫היי.‬
‫ג'ו!‬ ‫-מה שלומכן?‬
‫היי, ג'ו.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫טוב, מה שזה לא יהיה, יהיה בסדר.‬
‫אני מעריך את זה.‬
‫בכנות, הלוואי שהיו לי חדשות טובות יותר,‬ ‫כי כולכן הייתן נהדרות.‬
‫באמת.‬
‫ולכולכן בהחלט מגיע להמשיך לעבוד פה.‬
‫ללא ספק, אף אחד לא רצה‬ ‫שהדבר הזה יצליח יותר ממני.‬
‫לא רק בשביל עצמי, אלא בשביל אימא שלי.‬
‫אבל גם, באמת, בגלל כולכן.‬
‫כי אתן מיוחדות וחשובות לי.‬
‫אבל...‬
‫האמת היא שפשוט לא נוכל‬ ‫להשאיר את המקום פתוח.‬
‫ואני אומר תודה ואני מצטער.‬
‫אתה...‬
‫עשית כמיטב יכולתך, ואנחנו גאות בך מאוד.‬
‫עשית עבודה טובה.‬
‫כולנו עשינו כמיטב יכולתנו, ג'ו.‬
‫אימך הייתה גאה בך.‬
‫תודה.‬
‫באמת.‬
‫כן.‬
‫אתן יודעות מה?‬ ‫עכשיו כולנו כמו משפחה. נכון?‬
‫גם אם זה הדבר היחיד שיצא מזה,‬
‫אני חושבת שניצחנו. אז תודה.‬
‫כן.‬
‫"המשפחה שאתה בוחר."‬
‫אלה אנחנו.‬
‫יש לנו בעיה. יש לנו הרבה אוכל במטבח.‬
‫זה יהיה חטא לזרוק אותו, ג'ו.‬
‫טוב, אז לא נזרוק.‬
‫אולי נזמין את המשפחה,‬ ‫את החברים, את כל מי שאנחנו מכירים,‬
‫ונכין ארוחת ערב מטורפת של יום ראשון?‬
‫כן!‬ ‫-רעיון נהדר.‬
‫כן, מסיבה.‬ ‫-נכון?‬
‫כן!‬ ‫-עם לימונצ'לו!‬
‫לא!‬ ‫-לא!‬
‫- ספיריטו'ס, הוקמה ב-1932 -‬
‫וינגמן בא. טוב לראותך.‬ ‫-טוב לראותך.‬
‫זאת אוליביה. אלה החברים שלי מהמוסך.‬ ‫-ויטו. נעים מאוד.‬
‫שבו איפה שתרצו, בסדר?‬ ‫-אנחנו עושים את זה בסגנון משפחתי.‬
‫תגידו שלום לבת דודה שלי, תמי. תמי!‬ ‫-היי! נעים מאוד.‬
‫את נראית נהדר. טוב לראות אותך.‬ ‫-תודה. זה יפהפה.‬
‫יפהפה. אחי, מה קורה? טוב לראותך.‬ ‫-מזל טוב.‬
‫שתדע, ברגע שאמכור את המסעדה,‬ ‫אחזיר לך כל אגורה.‬
‫היי, תפסיק. לא. הערב הזה הוא שלך.‬ ‫הדברים האלה לא חשובים.‬
‫כן. בחייך, אנחנו גאים בך.‬
‫רוצה להראות להם איפה הם יושבים?‬ ‫-אני גווע ברעב. קדימה.‬
‫היי, הצלחת לבוא. תודה רבה שבאת.‬
‫את נראית נהדר.‬ ‫-ג'ואי.‬
‫טוב לראות אתכם. אני שמח שבאתם.‬
‫היי.‬ ‫-היי.‬
‫שמעתי אתמול בערב על ההחלטה שלך. אני מצטער.‬
‫גם אני איש עסקים,‬ ‫ולא הייתי מאחל את זה לאף אחד, אז...‬
‫- ספיריטו'ס, הוקמה ב-1932 -‬
‫סוג של מחווה. הכיתוב הוא חלק‬ ‫מההיסטוריה של הבניין, אז השארנו אותו.‬
‫הוא יפהפה. תודה.‬
‫אז...‬
‫אני... זה בשבילך, אני פשוט אלך.‬
‫לא, שב. תאכל קצת, תפתח את הבקבוק,‬
‫ואבוא להרים איתך כוסית, בסדר?‬ ‫בוא, שב ותאכל.‬
‫הרבה אנשים מחכים‬ ‫לחוות את הלב שלכן. מוכנות?‬
‫כן!‬ ‫-קדימה!‬
‫מוכנות!‬ ‫-בסדר.‬
‫זה מספיק.‬
‫זה הרבה מלח!‬
‫אני מתקרבת.‬ ‫-תשפכי.‬
‫הם נראים נהדר. טעימים!‬
‫הנה, תטעמו את זה.‬
‫בסדר.‬
‫זה מעולה. אלוהים.‬
‫אלוהים.‬
‫תעבירו את זה הלאה.‬
‫הנונות שלנו היו גאות.‬ ‫-לחיי הנונות שלנו.‬
‫לחיי הנונות.‬
‫סליחה. אתן יכולות לצאת רגע, בבקשה?‬
‫מה עשינו?‬
‫בסדר.‬
‫כן!‬
‫כל הכבוד.‬
‫- ג'ואי -‬
‫- ג'ואי, הלוואי שיכולתי לתת לך יותר.‬ ‫באהבה, אימא -‬
‫- עוף טטרזיני -‬
‫- קציצות סרטן -‬
‫- פשטידת תרד וגבינה -‬
‫- רוטב יום ראשון -‬
‫- מסעדה למכירה‬ ‫בתיאום מראש בלבד -‬
‫מה קורה פה?‬
‫טוב...‬
‫סליחה על ההפרעה, ותודה שהקדשת מזמנך.‬
‫תודה.‬
‫כשהעורך שלי, אדוארד דורנט,‬ ‫ביקש ממני לכתוב ביקורת על "אנוטקה מריה",‬
‫מסעדה איטלקית חדשה‬ ‫ברחוב הייאט 27, סטטן איילנד, ניו יורק,‬
‫הייתי חייבת לראות מה קורה‬ ‫כשמעסיקים נונות איטלקיות‬
‫במקום שפים מוכרים.‬
‫אבל עד מהרה גיליתי‬
‫מסעדה קטנה, חמודה ויפהפייה‬
‫עם עיצוב חמים ומזמין,‬
‫שמגישה הרבה יותר מאשר רק אוכל טעים.‬
‫היא הגישה משפחה.‬
‫זה נהדר!‬
‫הצלחת, אחי.‬ ‫-הצלחנו.‬
‫יפהפייה, מה? בחייך.‬
‫היא הגישה תרבות והיסטוריה.‬
‫כל הכבוד, ג'ואי!‬
‫היא הגישה דורות רבים‬ ‫של מסורות ושל סיפורים.‬
‫אז אם אתם רוצים אוכל נהדר,‬ ‫אל תלכו ל"אנוטקה מריה".‬
‫אבל אם אתם רוצים‬ ‫אוכל נהדר שלא רק ממלא את הבטן,‬
‫אלא גם מרומם את הנשמה, אז תרוצו, אל תלכו,‬
‫ותקבלו מנה קטנה של משפחה‬
‫במקום שבו האדם שהכי אהב אתכם כל חייכם‬
‫יבשל לכם שוב.‬
‫ובהחלט תזמינו את הקפוזלה.‬
‫הלו?‬
‫סיידי?‬
‫כן, זאת סיידי.‬
‫זאת אימא.‬
‫אימא?‬
‫כן.‬
‫היי. הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫"אנוטקה מריה", מסעדה שמגישה משפחה‬ ‫זאגאט -‬
‫כולם היו סקפטיים, אבל אני לא.‬
‫אמרתי שאעצב את המקום הזה,‬ ‫ועכשיו תראו מה קורה כאן.‬
‫העיצוב יפה מאוד.‬ ‫-אפשר לדבר איתך רגע, בבקשה?‬
‫טוב, בואו נמלא את הכוס. הכול טוב?‬
‫מדהים.‬ ‫-פרקליטה?‬
‫תראה. אתה עשית את כל זה.‬ ‫-ברצינות? אנחנו.‬
‫בחייך. אנחנו צריכים למצוא מלצר נוסף,‬ ‫כי המבחנים שלי בפתח.‬
‫שוב הבאת לה פרחים?‬ ‫קח יום חופש. תן לה להתגעגע אליך.‬
‫איך הולך? הכול טוב?‬ ‫-לא יכול להיות טוב יותר, מותק.‬
‫מה חדש, מקסימות?‬ ‫-אני לובשת סוודר צמר!‬
‫אני מצטער על ראש הכבש והעיניים,‬ ‫אבל זה נמכר.‬
‫תודי, היא מבוקשת מאוד.‬ ‫-אני עובדת כאן.‬
‫אני מבין. מיד אחזור.‬ ‫אני הולך לנשום קצת אוויר.‬
‫תיהנה, ג'ו.‬ ‫-כן.‬
‫אני גאה בכן.‬
‫- אנוטקה מריה -‬
‫- פתוח -‬
‫- "אנוטקה מריה" פתוחה כבר יותר מ-15 שנה. -‬
‫- היא עדיין בסטטן איילנד, ניו יורק. -‬
‫- עכשיו מועסקות בה נונות מכל העולם. -‬
‫- ברונו עדיין אוכל במסעדה. -‬
‫- ג'ו כבר לא דורש ממנו לשלם. -‬
‫- כדאי להזמין מקום מראש. -‬
‫- הן יתייחסו אליכם כאל משפחה. -‬
‫- ולמי שמעז... -‬
‫- מנת הקפוזלה עדיין בתפריט. -‬
‫- מזל טוב!‬ ‫אוכל נהדר, האוכל הכי טוב שיש -‬
‫- הבית של נונה -‬
‫- נונה -‬
‫תרגום כתוביות: עטר אברמסון‬
‫- למרגרט ולאמיל מאסי -‬
‫- נונה -‬